Notes de premsa 04/04/2019
L’estudi dels pacients “controladors d’èlit” permet avançar en els mecanismes de control del VIH
Es tracta d’un grup reduït de persones infectades pel VIH que poden mantenir càrregues virals reduïdes durant anys sense prendre medicació antiviral
![](https://diaridigital.urv.cat/wp-content/uploads/2019/04/GrupRecerca_IMIM_VIHVidal-1024x697.jpg)
Es tracta d’un grup reduït de persones infectades pel VIH que poden mantenir càrregues virals reduïdes durant anys sense prendre medicació antiviral
Investigadores i investigadors del grup de recerca Infecció i Immunitat (INIM) de l’Hospital Universitari de Tarragona Joan XXIII (HJ23), l’Institut d’Investigació Sanitària Pere Virgili (IISPV) i la Universitat Rovira i Vrigili (URV), juntament amb un grup de recerca de l’IBIS/HUVR de Sevilla i en col·laboració amb altres grups de recerca de la Red de Investigación en Sida (RETICS-RIS) de l’Instituto de Salud Carlos III, han estudiat un grup seleccionat de pacients infectats pel VIH controladors d’elit. Aquests individus, que representen l’1% de la població infectada pel VIH, tenen la capacitat de controlar el virus per si mateixos, alguns d’ells durant molts anys, encara que no prenguin tractament antiretroviral. Per a la comunitat investigadora aquests pacients representen un model idoni per aprofundir en el coneixement dels mecanismes mitjançant els quals els sistema immune d’algunes persones és capaç de controlar el virus de manera espontània.
Concretament, ambdós grups de recerca, de forma conjunta, han realitzat treballs per a estudiar el proteoma i el metaboloma en aquest grup de pacients. Els resultats obtinguts han demostrat diferències entre els pacients que mantenen el control viral durant anys (controladors persistents) i els que perden el control virològic amb el temps (controladors transitoris). Els controladors persistents es caracteritzaren per un perfil proteòmic menys proinflamatori I un perfil metabolòmic associat a un menor dany mitocondrial i menys estrès oxidatiu.
Actualment, hi ha aproximadament 36,7 milions de persones que viuen amb infecció pel VIH i es calcula que prop de 1,8 milions d’individus es van infectar durant el 2017. Així doncs, la infecció pel VIH es podria considerar un dels principals problemes de salut del món. Tot i que l’actual tractament antiretroviral és molt eficaç i ha millorat la salut, ha prolongat la vida dels pacients infectats i ha reduït les taxes de transmissió, no és curatiu. Això vol dir que una persona que s’infecti pel VIH haurà de prendre medicaments tota la seva vida.
Per aquest motiu, un dels principals objectius actuals entre els investigadors en matèria de VIH és la recerca d’estratègies de tractament alternatives que potenciïn el sistema immune amb la finalitat d’assolir, el que s’anomena cura funcional del VIH o remissió virològica persistent. En aquest sentit, els descobriments d’aquests grups de recerca han permès identificar biomarcadors i mecanismes d’acció implicats en el control espontani del VIH, alhora d’establir potencials dianes terapèutiques susceptibles de ser estudiades en el futur amb l’objectiu d’aconseguir la cura funcional de la infecció pel VIH.
Els resultats dels treballs han estat publicats recentment en a les revistes The Journal of Infectious Diseases i EBioMedicine.
Referència bibliogràfica: “Rodriguez-Gallego E, Tarancón-Diez L, Garcia F, del Romero J, Benito JM, Alba V, Herreo P, Rull A, Dominguez-Molina B, Martinez O, Martin L, Pulido F, León A, Rodriguez C, Rallón N, Peraire J, Viladés C, Leal M, Vidal F, Ruiz.Mateos E; on behalf of ECRIS integrated in the Spanish AIDS Research Network. Proteomic Profile Associated With Loss of Spontaneous Human Immunodeficiency Virus Type 1 Elite Control. J Infect Dis. 2019;219(6):867-876”
“Tarancón-Díez L, Rodriguez-Gallego E, Rull A, Peraire J, Viladés C, Portilla I, Jiménez-León MR, Leal M, Ruiz-Mateos E, Vidal F; on behalf of ECRIS integrated in the Spanish AIDS Research Network. Immunometabolism is a key factor for the persistent spontaneous elite control of HIV-1 infection. EBioMedicine. 2019; pii: S2352-3964(19)30144-6”